AGATHA:Det var en gång, en ung vacker prins,
som levde i ett vackert slott
i hjärtat av Frankrike.
PLUMETTE: Poff! Poff!
Men trots att han hade allt han kunde önska sig,
var prinsen elak och självisk.
CLOCKSWORTH: Monsieur, det är dags.
Han beskattade byn,
att fylla hans slott med dem vackraste föremål.
Och hans fester med de vackraste människor.
(MUSIK SPELAR)
(OPERA) ♪ Glitter och glam
♪ Ja, musik står på kvällens program
♪ Varje ung mö vill bli lyckosam
♪ Hoppas nå fram till romansen
♪ Chansen att bli hans, likt alla
♪ Se bara här
♪ Vilket ståtligt spektakel det är
♪ Ja, en prins får ju allt han begär
♪ Låt oss sjunga passionerat, exalterat
♪ Här finns inga besväääär! ♪
- (KNACKNINGAR PÅ GLAS) - (ALLA FLÄMTAR)
(ÅSKMULLER)
AGATHA: Men så en kväll,
kom en oväntad främling till slottet.
Hon sökte skydd från den svåra stormen.
I gengäld, erbjöd hon prinsen en ros.
(SKRATTAR)
(ALLA SKRATTAR)
På grund av på damens utseende,
skickade prinsen iväg henne.
Hmm.
Men hon varnade honom för att inte låta sig luras av ett utseende.
För skönheten finns på insidan.
När han avvisade henne igen,
började den gamla kvinnans kroppsliga yttre att smälta bort.
(KVINNA FLÄMTAR)
Istället stod där
en underskön trollkvinna.
(KVINNA SKRIKER)
Prinsen bönade om förlåtelse,
men det var för sent.
För hon hade sett att det inte fanns någon godhet i hans hjärta.
Chip! Chip! Herregud!
Som bestraffning,
förvandlade hon honom till ett fruktansvärt odjur.
Och hon förtrollade slottet,
och alla som bodde där.
(ODJUR RYTER)
Som dagar förblev till år,
och prinsen och hans tjänare glömdes bort av omvärlden.
För trollkvinnan hade raderat
minnen från alla deras älskade.
Men rosen som hon erbjudit, var i själva verket förtrollad.
Om han kunde lära sig att älska någon annan,
och få sin kärlek besvarad, innan det sista bladet föll,
skulle förtrollningen brytas.
Men om inte, skulle han förbli ett odjur för evigt.
Åren gick,
och prinsen blev alltmer förtvivlad och hade gett upp allt hopp.
För vem skulle kunna lära sig att älska ett odjur?
SKÖNHETEN OCH ODJURET
(TUPP GALER)
BELLE: ♪ Lilla stad Den är lugn och stillsam
♪ Varje dag är som den igååår
♪ Lilla stad Litet folk som bor där
(KYRKKLOCKOR SLÅR)
♪ Börjar da'n så hääär... ♪
(KLOCKOR FORTSÄTTER SLÅ)
- KVINNA 1: Bonjour! - KVINNA 2 o 3: Bonjour! - FARBROR: Bonjour!
Bonjour!
♪ Där kommer bagarn med sitt bröd, som alltid
♪ Av samma välkända modell
♪ Varje morgon samma sak
♪ Fram är fram och bak är bak
♪ i den småstad där vi bor ♪
MAN: God morgon, Belle!
God morgon, Monsieur Jean! Har du tappat bort något nu igen?
Tja, jag tror det.
Problemet är bara att jag inte kommer ihåg vad.
Nå ja, jag kommer nog på det.
Vart är du på väg?
Jag ska lämna tillbaks en bok till Père Robert.
Den handlar om två älskare i vackra Verona.
Låter tråkigt.
SKOLPOJKAR: ♪ Hon verkar konstig
♪ inget tal om saken
MAN: ♪ En distraherad mademoiselle
KVINNOR: ♪ Inga fester går hon på
♪ Hon har huvudet i det blå
FLICKOR: ♪ Hon är faktiskt ganska konstig, den där Beeelle
♪ Bonjour, goddag, hur mår familjen?
♪ Bonjour, goddag Mår hustrun bra?
(MAN STÖNAR)
♪ Vill ha sex ägg De är för dyra
♪ Nåt mer än småstadsliv det vill jag ha! ♪
Är det inte den enda bokmalen i stan?
Så, vart begav du dig den här veckan?
Två städer i norra Italien.
Jag ville inte återvända.
Har du några nya platser att fly till?
Nej, tyvärr inte.
Du kanske kan läsa om någon av de andra du gillar?
Tack.
Ditt bibliotek gör vårat lilla hörn av världen lite större.
Bon voyage.
Hejdå.
MÄN: ♪ Den flickan
♪ hon är inte alls som andra
FARBROR: ♪ Försöker nog va' originell
BYBOR: ♪ Kanske något är på tok? Hon går jämt gömd i en bok
♪ Ja, hon är en riktig gåta, den där Belle!
BELLE: ♪ Ååååh Det är så jag minns den
♪ Hennes första bal, vem vill gå heeeem?
♪ Hääär får hon syn på prinsen
♪ Men det vet hon inte förrän i
♪ kapitel feeeem!
♪ Såklart att hennes namn betyder "skönhet"
♪ För den har ingen parallell
FLICKOR: ♪ Bakom hennes vackra skal Är förvirringen total
♪ Hon är inte alls som vanligt folk
FLICKOR: ♪ Som du och jag och vanligt folk
BYBOR: ♪ Nej, inte alls som vanligt folk
♪ Är Beeeelle! ♪
GASTON: Se på henne, LeFou.
Min blivande hustru.
Belle är den allra vackraste kvinnan i byn.
Därför är hon den bästa.
Men hon är ju så påläst.
Och du är ju så...
- ...atletiskt inriktad. - Jag vet.
Belle kan vara lika argumenterande som hon är vacker.
Exakt! Vem behöver henne när du har oss?
Ja...
Men enda sedan kriget,
har jag känt att jag har saknat någonting.
Och hon är den enda flickan som ger mig en känsla av...
Je ne sais quoi?
GASTON: Jag vet inte vad det där betyder.
♪ Från första gången
♪ Som jag mötte henne
♪ Såg jag hon var sensationell
♪ Och min spegel visar mig Att hon aldrig säger nej
♪ Ska jag gifta mig så tror jag det blir Belle!
FLICKOR: ♪ Se där går han
♪ Visst är han stilig?
♪ Monsieur Gaston, visst är han söt?
♪ Det slår så hårt Mitt hjärta hoppar
♪ Han är en lång, mörk stark och vacker best! ♪
(FLICKOR SKRIKER)
Det kommer aldrig bli nåt, tjejer.
(FLICKOR SUCKAR)
- DAMER: ♪ Bonjour - FARBROR: ♪ Pardon
- BELLE: ♪ Goddag - KVINNA: ♪ Mais, oui
- MAN: ♪ Er gris är utsläppt - KVINNA: Så vackra blommor
- KVINNA 1: En ost? - KVINNA 2: Mer tyg?
- KVINNA 3: Bonjour - GASTON: Ursäkta...
- FARBROR 4: Jag skär en bit - GASTON: Släpp fram mig, tack!
- KVINNA: Er chark - FARBROR: Er fisk
- KVINNAN: Är torrt - FARBRORN: Är död!
- FARBROR: Madame, ni prutar - KVINNAN: Ja, kanske det
BELLE: ♪ Jag vill nåt mer än leva småstadsliiiiv!
GASTON: ♪ I sinom tid så ska nog Belle bli miiiin!
ALLA: ♪ Se, där går hon Så speciell och sällsynt
♪ En mycket märklig mademoiselle
♪ Ja, det vore bäst förstås Om hon var en av oss
♪ En underlig och särskild sort
♪ En vacker, men en särskild sort
♪ Är Beeeeelle! ♪
God morgon, Belle!
Vilken fin bok du har där.
Har du läst den?
Nej, inte just den. Men, du vet...böcker... (SKRATTAR)
Varsågod.
Ska vi dela bord ikväll?
Tyvärr, inte just ikväll.
Upptagen?
Nej...
Ska vi gå vidare?
Nej, LeFou.
Det är de som spelar svårfångade,
som är det saftigaste betet.
Det är det som gör Belle så attraktiv.
Att hon inte har gjort bort sig
bara för att få mig.
Vad kallar man sånt?
Värdighet?
Visst är det förskräckligt attraktivt, eller hur?
KVINNA: Gaston!
Mmm.
(MUSIKBOX SPELAR)
♪ Hur kan en vacker stund bli evig?
♪ Leva för alltid i vår själ
♪ Vi gör allt vi kan för kärlek
♪ Vi försöker handla rätt
♪ Lyckan, den går ibland att fånga
♪ Minnen som fyller oss med frid
♪ Kärlek bär vi inom oss
♪ I evig tid ♪
Åh.
Belle.
Hmm.
Kan du...
...ge mig en...
Tack så mycket.
Jag behöver en...
Nej. Nej. Nej.
Eller...
...jo, det var exakt en sån jag behövde. Tack.
- Pappa, tycker du jag är konstig? - Konstig?
Min dotter...konstig?
Varför frågar du det?
Jag vet inte. Folk pratar.
Detta är en liten by, vet du.
Trångsynta också.
Men litet är tryggt.
För länge sen i Paris
kände jag en flicka som dig, som var så...
...underlig.
Så annorlunda.
Folk retade henne.
Fram tills den dagen de insåg att de efterlikna henne.
Snälla, berätta mer om henne.
Din mor var...
...orädd.
Orädd.
(STÖNAR)
Så...
...vad vill du ha från marknaden?
En ros. Som den på tavlan.
Det vill du ha varje år!
Och varje år får jag en.
Då ska du få en igen.
Det lovar jag.
- Adjö, pappa. - Adjö, Belle.
- Kom igen, Philippe. - (PHILIPPE FRUSTAR)
Du vet vart vi ska.
Vi ses imorgon!
MAURICE: Ja. Imorgon, med rosen.
(SKRATTAR)
Var försiktig.
(OTYDLIGT TJATTER)
FLICKA: Vad gör du?
BELLE: Jag tvättar.
Kom. Kom.
(KYRKKLOCKOR RINGER)
"De blå fågeln"
FLICKA: "...flyger...
"...över den mörka...
"...skogen."
Vad bra du läser!
Vad i all världen gör du?
Lär du ännu en flicka att läsa?
Räcker det inte med en?
Vi måste göra något.
(MÄN STÖNAR)
Du är den vildaste...
...och tjusigaste jag någonsin sett.
Ingen förtjänar dig.
Men jag vet att våra barn kommer att bli så vackra.
Kommer jag olämpligt?
- Vad vill du, LeFou? - LEFOU: En viss dam behöver hjälp.
GASTON: Ah. Dags att leka hjälte.
Jag är inte klar med dig än.
Inte jag heller.
GASTON: Belle! Jag hörde att du hade problem med rektorn.
Han har aldrig gillat mig heller.
Får jag ge dig ett litet råd om byborna?
De kommer aldrig uppskatta den förändring du försöker göra.
Allt jag ville var att lära ett barn att läsa.
De enda barn du bör fundera på...
...är dina egna.
Jag är...
...inte redo att skaffa barn!
Du kanske inte har träffat den rätta mannen.
Det är en liten by, Gaston. Jag har träffat alla.
Tja, du kanske ska ta en ny titt.
Vissa av oss har förändrats.
Gaston...
Vi kommer aldrig göra varandra lyckliga.
Och ingen kan förändras...så mycket.
Åh, Belle.
Vet du vad som händer med unga flickor i den här byn
efter att deras pappor dött?
AGATHA: Slant? Har någon någon en slant?
De tigger småmynt, som stackars Agatha.
Det här är vår värld, Belle.
För simpelt folk som oss, blir det inte bättre.
Jag kanske är en bondtös,
men jag är inte simpel,
och...jag kommer aldrig att bli din hustru, Gaston.
Jag är ledsen!
(ANDAS UT)
Hemska tanke!
Gifta mig med den där buffliga,
enfaldiga...
♪ Madame Gaston, jag presenterar
♪ Madame Gaston, så sött naiv
(STÖNAR)
♪ Nej, tack, för mig Jag protesterar
♪ Jag vill nåt mer än leva småstadsliv!
♪ Vill få en chans att se den stora världeeeen
♪ Det är nog det jag önskar meeest
♪ Och ibland har jag på känn
♪ Om jag bara fick en vän
♪ Som förstod Så blir det bättre seeeeen ♪
(ÅSKA MULLRAR)
(PHILIPPE GNÄGGAR)
Det är en vacker skog.
Önskar bara att jag kände igen den.
Vet du vart vi är, Philippe? Jag har ingen aning.
(GNÄGGAR)
Ingen fara. Ingen fara, Philippe.
Hmm.
Ja, den här vägen. (KOMMANDO)
Gå vidare. Till höger.
Så, ja. Lugnt och fint.
Framåt!
En väg stängs,
och en annan öppnas.
Ingen fara, ponken. Det är bara lite snö.
I Juni.
Var försiktig.
Det är halt.
(GNÄGGAR)
(MORRAR)
Spring! Spring, Philippe! Fortare! Fortare!
- (YLANDE) - Whoa.
(VARGAR MORRAR)
Kom igen!
Spring! Spring, Philippe! Fortare! Fortare!
Whoa!
(MAURICE SKRIKER OCH STÖNAR)
(PHILIPPE GNÄGGAR)
(STÖNAR)
(MORRAR)
(SKRIKER)
Philippe!
Duktig ponke.
Kom igen, kompis! Spring.
(VARGAR YLAR)
Åh, Philippe, du räddade mitt liv.
Bra jobbat. Ja.
De måste ju få sin middag någonstans ifrån,
eller hur? (SKRATTAR)
(FLÅSAR)
(STÖNAR)
Titta!
Det finns hö.
Och vatten.
Allt du behöver, gamle vän.
Jag ska gå och hälsa på vår ofrivilliga värd.
Vem det nu än är...
Hmm.
Tack.
Tack...
Hallå?
Ursäkta att jag stör.
Jag är bara en resenär...
...som söker skydd från stormen.
Ledsen att störa dig.
Någon hemma?
Någon vaken?
Han måste ha gått vilse i skogen.
Håll klaffen, din dumskalle!
Ursäkta?
Hmm.
Så vacker.
Så utsökt.
(PIANOSPEL)
Han har god smak.
Han pratade om mig.
- PIANO: Oobs! - (PIANOSPEL SLUTAR)
(MAURICE STAMMAR)
Nå, var du än är...
Jag ska bara värma mig lite vid brasan.
(HOSTAR)
Nu känns det bättre.
Åh, mycket bättre.
(SKRAMMEL PÅ AVSTÅND)
Ååh.
Tack.
Mamma sa att jag inte fick röra mig för det kunde vara läskigt.
Ursäkta.
Ingen fara.
Jag, öh...
Jag kan inte...
...tacka er nog för er gästvänlighet.
Jag ska...
...säga adjö...
(ÅSKA KNALLAR)
...och... God natt.
Kom igen, Philippe! Spring! Spring!
Nej, vänta, vänta, vänta!
Rosor. Jag glömde nästan.
Vi är säkra här.
Jag lovade ju Belle en ros.
Aaj!
(MORRAR)
(STÖNAR OCH FLÅSAR)
Så där!
- (ODJUR RYTER) - (GNYR)
(GNÄGGAR)
(PHILIPPE GNÄGGAR)
Philippe!
Vad hände?
Var är pappa?
Ta mig till honom!
(VIND BLÅSER)
(PHILIPPE GNÄGGAR)
LUMIÈRE: Titta, Clocksworth.
En vacker flicka!
CLOCKSWORTH: Ja! Jag ser väl att det är en flicka.
Jag har förlorat mina händer, inte mina ögon.
Men tänk om hon är Hon?
Hon som kommer bryta förtrollningen?
BELLE: Vem sa det där?
Vem där?
(MAURICE HOSTAR AVLÄGSET)
Uh-åh.
(MAURICE FORTSÄTTER HOSTA)
Pappa?
Pappa, är det du?
Belle!
Hur hittade du mig?
Dina händer är iskalla.
Vi måste få dig härifrån.
Belle, du måste gå nu genast!
Detta slottet är levande!
Gå nu, innan han hittar mig!
(EKAR) Vem?!
(ODJURET MORRAR)
BELLE: Vem där?
Vem är du?
ODJURET: Vem är du?
Jag har kommit för min far.
ODJURET: Din far är en tjuv.
Lögnare!
Han stal en ros.
Det var jag som ville ha rosen.
Straffa mig, inte honom.
Nej! Han menar för alltid.
Tydligen är det det som händer här omkring
när man plockar en blomma.
Livstids fängelse för en ros?
(RYTER)
Jag mottog evig förbannelse för det.
Jag låser enbart in honom.
Vill du fortfarande ta din fars plats?
Kom ut i ljuset.
(FLÄMTAR)
Välj.
Belle, jag tänker inte låta dig göra detta.
Jag förlorade din mor.
Jag tänker inte förlora dig också.
Gå nu.
Gå! (HOSTAR)
Okej, pappa. Jag går.
Jag behöver en minut ensam med honom.
(STÖNAR)
Är du så kallhjärtad
att du inte ens låter en dotter kyssa sin far farväl?
Vad är en minut mot en evighet?
När den här dörren stängs, kommer den inte att öppnas igen.
Jag borde varit med dig.
Åh, nej, nej. Belle, lyssna på mig.
Det är ingen fara.
Gå nu.
Lev ditt liv.
Och glöm mig.
BELLE: Glömma dig?
Allt jag är, är jag på grund av dig.
Jag älskar dig, Belle.
Var inte rädd.
Jag älskar dig också, pappa.
Jag är inte rädd.
Och jag kommer fly. Jag lovar.
Va?
Du tog hans plats.
Han är min pappa.
Han är en dåre.
Och det är du också.
Belle...
Pappa!
- (STÖNAR) - Du får inte skada honom!
- Pappa! - MAURICE: Nej!
Jag kommer tillbaka!
Jag lovar!
(STÖNAR)
(FLÄMTAR)
LUMIÈRE: Ursäkta mitt intrång, mademoiselle...
men jag har kommit för att eskortera dig till ditt rum.
Mitt rum?
- Men jag trodde... - LUMIÈRE: Åh, vaddå?
Att det där "När den här dörren stängs kommer den inte öppnas igen"?
(IMITERAR ODJURETS RYT) Jag vet.
Han blir så dramatisk.
- Hallå. - (FLÄMTAR)
(STÖNAR)
- Åh! - (BELLE SKRIKER)
Åh, du är väldigt stark.
Det är en god egenskap.
Vad är du?
Jag är Lumière!
Och du kan prata?
CLOCKSWORTH: Det kan du skriva upp.
Hans mun går i ett.
Så, Lumière, som chef över hushållet
beordrar jag dig att föra in henne i sin cell igen.
LUMIÈRE: Vad vill du vara för resten av ditt liv, Clocksworth?
En man, eller en klocka av metall?
Redo, fröken?
- Tro mig. - CLOCKSWORTH: Åh...
LUMIÈRE: Du måste förlåta mitt första intryck.
Jag hoppas inte att du blev alltför rädd.
BELLE: Varför skulle jag bara rädd?
Jag pratar med en ljusstake.
Kandelaber, kära nån.
Det är en stor skillnad.
Men betrakta mig som din assistent. Slottet är ditt hem nu
så känn dig fri att gå var du vill.
Förutom den västra flygeln.
Som vi inte har.
Varför? Vad är i den västra flygeln?
- Åh, ingenting. - CLOCKSWORTH: Ingenting alls.
- Förråd. - CLOCKSWORTH: Skräprum.
- Det är det. - CLOCKSWORTH: Ja, det är det.
Bara det.
CLOCKSWORTH: Den här vägen, kära du. Till den östra flygeln.
LUMIÈRE: Eller som jag kallar den, den enda flygeln. (SKRATTAR)
Var försiktig, s'il vous plaît!
Välkommen till ditt nya hem.
Det är simpelt, men bekvämt.
BELLE: Det är fantastiskt.
LUMIÈRE: Så klart!
Hans höghet ville att du skulle ha det finaste rummet i slottet.
(SKRATTAR) Kära, nån. Vi förväntade oss inte gäster.
PLUMETTE: Enchantée, mademoiselle.
Oroa dig inte.
Jag kommer få det här stället fläckfritt på nolltid.
Din plan är farlig.
Jag skulle riskera allt för att få kyssa dig igen, Plumette.
Nej, min kära. Jag har blivit bränd av dig förut.
Vi måste vara starka.
Hur kan jag vara stark när du gör mig så svag?
(HARKLAR SIG)
(SNARKAR)
Är allt härinne levande?
Hejsan. Vad heter du?
- (BÅDA SKRATTAR) - Det där är en borste.
(VOKALISERAR I HÖG TON)
Ingen fara.
Detta är bara din garderob.
Möt Madame De Garderobe. En utmärkt sångerska.
När hon kan hålla sig vaken.
Clocksworth! En diva behöver sin skönhetssömn. (GÄSPAR)
Stanna med oss, Madame.
Vi har någon som du kan klä!
(FLÄMTAR) Äntligen...!
En kvinna!
Vackra ögon.
Stolt uppsyn.
Perfekt grund. Ja!
Jag ska hitta något värdigt en prinsessa.
Åh, jag är ingen prinsessa.
Nonsens!
Hm, låt mig se vad jag har i mina lådor.
- (FLÄMTAR) - Åh!
Så pinsamt!
Froufrou, kom och hjälp mamma.
(SKÄLLER)
(FLÄMTAR)
(UTBRISTER PÅ SPANSKA)
Subtilt och diskret. Jag älskar det!
(HEJDÅ PÅ FRANSKA)
Froufrou, visa lite kärlek till maestron nu.
(SNARKAR)
GASTON: Kan du se det framför dig, LeFou?
Ett fint landshus
mitt senaste byte steker på grillen...
Förtjusande barn springer runt oss medans min käresta
masserar mina trötta fötter.
Men vad säger Belle?
"Jag blir aldrig din hustru, Gaston!"
Du vet, det finns andra tjejer.
En stor jägare jagar inte små kaniner.
♪ Oj vad det stör mig att se dig, Gaston
♪ Utan en gnutta av hopp
♪ Var och en här kunde ge allt, Gaston
♪ Allt för att bli din passopp
♪ För ingen i stan är så manlig som du
♪ Och alla vill va' där du är
♪ Ingen kan få sån behandling som du
♪ Och det kan jag förklara så hääär...
♪ Ingen ler som Gaston
♪ Ingen mer som Gaston
♪ Ingens nacke är är hälften så bred som Gastons
♪ Så han borde bli den som man ställer
FLICKOR: ♪ Avbildad på en kolonn
♪ Du kan fråga de Tom, Dick, och Pelle
♪ Och dom svarar, det finns ingen mer som är sån
♪ Veeem seeer
KÖR: ♪ ut som Gaston?
- LEFOU: ♪ Vem har - ALLA: ♪ hut som Gaston
LEFOU: ♪ Ingen grop i nån haka är djup som Gastons
♪ Allt för sällan kan jag se mig själv i spegeln
ALLA: ♪ Han är rätt man, vår Gaston
♪ En härlig uppmuntran
♪ gav du mig nu
♪ Ingen är lika enkel att stötta som du!
För mycket?
Japp!
KÖR: ♪ Ingen slåss som Gaston
♪ Släcker bloss som Gaston
LEFOU: ♪ Han är alltid på bettet förstås vår Gaston
♪ När jag jagar, smyger jag lömskt med mitt gevär
♪ Och odjur på åkern ber en bön
Aah...
♪ Jag försöker mig försiktigt träffa levern
♪ Den attackerar jag bakifrån
LEFOU: Får man det?
GASTON: Tja, vem vet?
KÖR: ♪ Ingen slår Gaston
♪ Är så kvick som Gaston
♪ Ingen spottar med sån pressision som Gaston
♪ Jag är ovanligt träffsäker, se här själva (SPOTTAR)
ALLA: Ååh!
Full pott för Gaston!
Tackar, tackar.
♪ När jag var en pojk åt jag två dussin ägg
♪ Varje morgon, det gjorde mig stark
♪ Och numera äter jag fem dussin ägg
♪ och ser ut som en sjumastard baaark
(FLICKOR PIPER)
- (ALLA KLAPPAR I RYTM) - ALLA: Hey! Hey!
Hey!
- Hey! - (SUCKAR)
Hey!
Hey! Hey!
Hey! Hey! Hey!
(ALLA SKRIKER OCH HURRAR)
(VRÅLAR OCH STÖNAR)
(SKRIKER)
(MAN SKRIKER)
(STÖNAR)
(MÄN STÖNAR)
(ALLA HURRAR)
(FNISSAR)
LEFOU: ♪ En salut
ALLA: ♪ för Gaston
- LEFOU: ♪ en tribut - ALLA: ♪ till Gaston
♪ Ingen sjunger en ändlös refräng som Gaston!
♪ Jag har väggarna klädda Med jakttroféer
ALLA: ♪ Han är vår vän
♪ Vem är vår manligaste man?
♪ Vem gör ständigt succé?
♪ Ni förstår vem det är?
♪ Fråga hans fans och hans fem anhängare
♪ Det finns bara en man i byn Som har allt det där!
LEFOU: ♪ Och han heter, G-A-S...T
♪ Jag tror att det ska vara ett till 'T'
♪ Det slog mig just att jag inte vet
♪ och att jag faktiskt aldrig har stavat hans namn högt förut!
ALLA: ♪ Gastoooon! ♪
(ALLA HURRAR)
(SKRATTAR)
Åh, LeFou, du är bäst.
Varför är det ingen tjej snappat upp dig?
Folk har sagt att jag är klängig, men jag förstår inte de.
MAURICE: Snälla, snälla. Någon, någon.
- Du, hjälp... - Whoa, Whoa.
Du måste hjälpa mig.
Det är Belle! Han har henne. Han har Belle.
Hon sitter i en fängelsehåla.
KROGVÄRD: Vem har henne?
Ett odjur!
Ett stort, fruktansvärt, monstruöst odjur!
(SKRATT)
Min dotters liv är i fara.
Varför skrattar ni? Detta är inget skämt.
Hans slott är gömt i skogen.
Det är redan vinter där.
Vinter i Juni?
- (ALLA SKRATTAR) - Galna gamle Maurice!
(ROPAR) Lyssna på mig!
Odjuret finns.
Förstår du?
Vill ingen hjälpa dig?
Jag ska hjälpa dig, Maurice.
Va?
Ska du?
Allihopa,
sluta genast med att förlöjliga den här mannen.
Kapten, tack så mycket.
Du behöver inte tacka mig, Maurice.
Ta oss till odjuret.
(FLÅSAR)
Kom.
Hmm.
Åh.
Mamma! Det finns en flicka i slottet!
Ja, Chip, vi vet!
CHIP: Vilken sorts te gillar hon?
Örtte, oolong
kamomillte...
Jag är så ivrig!
Lugna dig innan du tappar örat.
- Se upp, Mrs. Potts. - Åh.
(STÖNAR)
ODJURET: Lumière!
- CLOCKSWORTH: Åh! - Var lugn. Låt mig sköta snacket.
Gör du middag till henne?!
Ja, vi trodde att du skulle uppskatta sällskapet.
Herre, jag vill bara försäkra dig
att jag inte har någon del i den här hopplösa planen.
Att laga middag, designa en klänning till henne, ge henne
ett rum i den västra flygeln!
Har du gett henne ett sovrum?!
Nej, nej, nej. han gav henne ett sovrum.
Så är det.
Men om den här flickan är den rätta som kan bryta förbannelsen,
så kanske du skulle kunna göra en middag för att charma henne.
- Bra tänkt, Clocksworth. - Va?
Det var den mest löjliga idén
jag någonsin hört. Charma fången!
LUMIÈRE: Men, Herre, vi måste försöka. För varje dag som går,
blir vi mindre mänskliga.
Hon är dotter till en tjuv.
Vilken sorts person tror du det gör henne till?
Åh, men du kan inte döma människor
utifrån hur deras far är, eller hur?
ODJURET: Du ska äta middag med mig.
Och du har inget val.
MRS. POTTS: Vänligare, Herre.
Flickan har förlorat både sin pappa
och sin frihet på samma dag.
Ja, den stackaren är säkert därinne livrädd.
MRS. POTTS: Precis.
Ett ögonblick.
Där ser du? Där är hon. Så kom ihåg; var vänlig.
- MRS. POTTS: Trevlig! - PLUMETTE: Charmig!
CLOCKSWORTH: Söt!
LUMIÈRE: Och när hon öppnar dörren,
ge henne ett flott, älskvärt leende.
Kom igen, visa mig leendet.
- Åh, mon dieu! - MRS. POTTS: Åh, nej.
Vill du äta middag med mig?
Först tar du mig som din fånge
och nu vill du äta middag med mig?
Är du från vettet?
- (MORR) - PLUMETTE: Uh-åh. Han spårar.
Kära nån!
Jag sa att du skulle äta middag med mig!
Och jag sa nej!
Ååh! Hur mycket är klockan?
Vad händer?
Jag svälter hellre än att äta med dig.
Kör till.
Svält på du bara.
Om hon inte äter med mig
så äter hon inte alls.
Idioter!
Du kan inte tala så med oss. Jag förbjuder det.
Uh... Åh. Är jag sen?
Skäms, jag skulle verkligen säga ett och annat till honom.
Åh, Herre, du kom tillbaks.
- (FLÄMTAR) - (LUMIÈRE SKRATTAR)
- Åh, jättekul. - Där fick jag dig allt.
Visa mig flickan.
(MULLER)
Ett till blad har fallit.
Lumière,
det har vuxit tre nya fjädrar på mig. Och jag plockade de igår.
Jag vet, älskling. (STÖNAR)
Jag blir mer metallisk för varje dag.
Åh, nej. Nu händer det igen. Ursäkta mig.
Åh, lugna ner er, allihopa.
- Vi har fortfarande tid. - CHIP:Mamma,
kommer jag någonsin att bli en pojke igen?
Åh, ja, Chip. Du kommer få leka i
solen igen. Det ska jag se till.
(KNACKAR PÅ DÖRREN)
Jag sa åt dig att gå härifrån.
MRS. POTTS: Ingen fara, lilla vän. Det är bara Mrs. Potts.
Åh!
Åh, visst är du förtjusande!
Så underbart
att få träffa dig.
Det är en väldigt lång resa. Låt mig fixa dig
innan du ger dig av.
Jag har kommit på
att besvärliga saker blir mindre besvärliga
efter en stark kopp te.
Försiktigt nu, Chip.
(CHIP SKRATTAR)
Trevligt att råkas.
Vill du se ett trick?
Chip!
Det var en mycket modig sak du gjorde för din pappa.
Ja.
Det tycker vi alla.
BELLE: Jag är orolig för honom.
Han har aldrig varit själv.
Upp med hakan, gulle.
Allt löser sig i slutet.
Du kommer känna dig mycket bättre
efter middag.
Men han sa ju, "Om hon inte äter med mig
så äter hon inte alls."
Mmm, folk säger mycket när de är arga.
Det är upp till dig att lyssna eller inte.
Kommer du, hjärtat?
Gå!
De kommer. Det sista måste vara klart, allihopa! Tout de suite!
Nej, det gör du inte!
Om Herren märker att du bryter mot hans order
och ge henne mat, kommer han skylla allt på mig.
LUMIÈRE: Ja, det kommer han säkert.
Men såg du när hon sa emot honom?
Jag säger ju att den här flickan är den rätta.
De måste bli kära i varandra om vi vill bli människor igen
och hur kan de bli kära om hon är instängd i sitt rum?
Hallå, Chapeau, du missade en fläck.
Du vet, hon kommer aldrig älska honom.
En söndrig klocka har bara rätt två gånger om dagen, mon ami
men detta är inte ett av de gångerna. - Stå rakt!
Det är dags att gnistra!
Mmm! Jag har inga smaklökar,
men jag kan säga att detta är utsökt.
Bort! Bort från mig medans jag jobbar!
Peppar, bryt ner dig! Salt, skaka på benet!
Inte så högt! Lugna dig.
Självklart, självklart! Men vad är den här middagen
utan lite musik?
Musik?
Maestro Cadenza, är du redo?
(MAESTRO CADENZA SKRATTAR)
Det var så längesen jag uppträdde.
Jag kommer knappt ihåg hur man gör.
(SPELAR ACKORD MEN SLUTAR HASTIGT)
- Ah! - Ååh!
Ett till hålrum.
Maestro, din fru är däruppe
och har allt svårare att hålla sig vaken.
Hon litar på att du kan hjälpa oss att bryta förbannelsen.
Då ska jag spela trots min tandvärk.
Maestro, spela tystare, tack.
Åh, tystare. Sotto voce! Självklart!
Är det några andra värdelösa önskemål du vill
ta upp om mitt artisteri?
Nej, det var det.
MRS. POTTS: Där är du, raring.
Ma chère, mademoiselle.
Det är med största stolthet
och största ära
som vi välkomnar dig ikväll. (HARKLAR SIG)
Här! - Och nu
får du koppla av.
Ta nu plats i vår stol.
Och låt matsalen stolt presentera...
(MUSIK SPELAR)
(STOPPAR HASTIGT)
...er middag!
(MUSIK FORTSÄTTER)
♪ Bli vår gäst, bli vår gäst
♪ Sätt vår service på test
♪ Knyt servetten runt din hals, chérie
♪ för här ska det bli fest
♪ Soup du jour, små hors d'oeuvres
♪ Det är det vi lever för
♪ Ta det grå där, fint i smaken
♪ Om du tvivlar? Fråga faten
(SKRATTAR)
♪ Dom kan allt, vår service
♪ Vi är Fransmän, givet vis
♪ Och en middag här är aldrig nästan bäst
♪ Så bara välj och vraka
♪ låt dig sen väl smaka
♪ Bli vår gäst, Oui, vår gäst
♪ Bli vår gäääst!
Ååh!
♪ Biff ragout
♪ Ost sufflé
♪ Paj och pudding en flambe
♪ Vi tar fram Ma petite cherie en kulinarisk kabaret
♪ Ensam gäst var ej rädd
♪ En bankett är förberedd
♪ Det blir inga djupa roller
♪ När besticken underhåller
♪ Vi drar skämt
♪ Det kan bli kandelabertrolleri
KÖR: ♪ Men naturligtvis
♪ så görs det med finess
LUMIÈRE: ♪ Så ta och lyft ditt glas
♪ Visst ska det bli kalas
♪ Att bli vår gäst
♪ För mot stress är en middag allra bäst
♪ Bli vår gäst
KÖR: ♪ Bli vår gäst, Bli vår gääääst!
LUMIÈRE:♪ Livet är så illa
♪ Om en kypare står stilla
♪ Han är gjord att duka bord och passa upp
♪ På den goda tiden var man nyttig
Eller hur, Clocksworth?
♪ Men den goda tiden fick ett stopp
♪ Tolv år har vi rostat
♪ Trots dom pengar vi har kostat
♪ Vi blev gjorda för nåt mer än samla damm
(STÖNAR)
♪ Alla blev så lata och så feta
♪ Fritid fanns det gått om
♪ Så kom du och vi fick bråttom!
♪ Se en gäst, se en gäst
♪ Milde tid, vad sker härnäst?
♪ Ta det kallt sån tur trots allt
♪ Att man har blivit vid sin läst
♪ Först dessert, och sen te
♪ Det ska ordnas, ska du se
♪ Medan kopparna blir snygga
♪ ska jag bubbla, jag ska brygga
(ALLA VOKALISERAR)
♪ Locket på, Pipen sträck
♪ Milde tid, är det en fläck?
♪ Putsa rent ta bort varenda liten rest!
♪ Vi måste jobba hårt
♪ En sockerbit? - Ta två
♪ Du är vår gäst
KÖR: ♪ Hon är gäst
ALLA: ♪ Bli vår gäst Bli vår gäst
♪ vi ska lyda varje gest
♪ Det är tolv år sen vi hade ett besök
♪ trots vår protest
♪ Vi gör aaaallt!
♪ Vad du viiill!
♪ Det är därför vi finns tiiill!
♪ Medan ljusen ännu brinner
(SKRATTAR)
♪ Låt oss hjälpa dig, vi hinner
♪ Duuuka fram
♪ rätt på rätt
♪ Tills vi hör "Tack, jag är mätt!"
♪ och då står en vaggsång
♪ nog på tur därnäst
♪ Men låt det där passera Nu ska vi dinera
♪ Bli vår gäst
♪ Kom, bli vår gäääääääst! ♪
Pudding?
(SKRATTAR)
Jag förstår inte varför ni är så snälla mot mig.
Ni är ju fångade här precis som jag.
Vill ni aldrig fly?
Ers nåd är inte så fruktansvärd som han kan verka.
Någonstans djupt inom, finns en prins
som bara väntar på att bli fri.
Lumière sa något om den västra flygeln.
Bry dig inte om det.
Upp i säng med dig, raring.
- God natt. - Nattinatti.
MRS. POTTS: Raka vägen i säng.
(FLÅSAR)
Vad gör du här?! Vad gjorde du med den?
Inget.
Förstår du vad du skulle kunnat orsaka?
Du kunde ha förtrollat oss alla!
Försvinn härifrån!
Nu!
(FLÅSAR)
LUMIÈRE: Schackmatt.
Vänta! Nej! Du fuskade igen.
Mademoiselle, vad håller du på med?
Jag ska bort härifrån.
- Stopp! - (LUMIÈRE STÖNAR)
Gå! Gå! Froufrou!
Ja, Froufrou. Stoppa henne.
LUMIÈRE: Låt henne inte fly!
- MRS. POTTS: Stoppa henne! - (SKÄLLER)
Nej! Nej! Froufrou!
CLOCKSWORTH: Nej! Nej, det är inte lekdags!
LUMIÈRE: Inte nu, fåntratt.
CLOCKSWORTH: Stygg vovve. Stygg vovve!
LUMIÈRE: Nej! Nej! Nej!
Snälla, gå inte!
Det är farligt!
Kära nån!
(FLÅSAR)
(YLAR)
- (MORRAR) - (ALLA YLAR)
(PHILIPPE GNÄGGAR)
(MORRAR)
- (MORRAR) - (FLÄMTAR)
(MORRAR)
(RYTER)
(GNYR)
(MORRAR)
(RYTER)
(VARGAR YLAR)
(ANDAS HÖGLJUTT)
(STÖNAR)
(ODJUR ANDAS TUNGT)
(VISKAR) Du måste hjälpa mig.
Du måste ställa dig upp.
(ODJURET ANDAS TUNGT)
(VARGAR YLAR)
MAURICE: Nej! Jag är säker att detta är rätt väg.
Hör du de där vargarna?
Det betyder att vi börjar närma oss slottet.
Det räcker nu. Vi måste vända tillbaka.
Stopp!
Där är det!
Där är trädet!
Jag är säker på det.
Det var här. Trädet slogs ner av blixten.
Men nu...
...har den återuppstått...
...av någon magisk...
...kraft eller nåt.
(VISKAR) Vill du verkligen gifta dig in i den här familjen?
Så det betyder alltså att
slottet måste vara där...
Nej.
Nej, där...
(VISSLAR OCH IMITERAR SMÄLL)
Däråt.
Absolut däråt.
GASTON: Jag är trött på att spela med i din fåniga lek!
Var är Belle?
Odjuret tog henne, och hon...
Det finns inga odjur...
Eller talande tekoppar.
Eller magi.
Men det finns vargar, kyla och svält.
Djupa andetag, Gaston.
Djupa andetag.
(ANDAS DJUPT)
Så varför vänder vi inte bara om? Åker tillbaka till Villeneuve.
Jag är säker på att Belle är hemma och lagar en ljuvlig middag.
Om du tror att jag har hittat på allt det här,
varför ville du då hjälpa mig?
För att jag vill gifta mig med din dotter!
Så, nu går vi hem.
MAURICE: Belle är inte hemma.
Hon är med...
Om du säger "odjuret" en gång till,
ska jag mata vargarna med dig!
Gaston! Sluta. Andas.
Tänk glada tankar. Gå tillbaka till kriget.
Blod.
Explosioner. Oändligt med änkor.
- Änkor... - Ja. Ja.
- (GASTON ANDAS UT) - Så ja.
Nu så.
(SKRATTAR)
Maurice!
Snälla, ursäkta mig, gamle kompis.
Sådär ska man väl inte tilltala sin blivande svärfar,
eller hur?
Blivande svärfar?
Ja.
Du kommer aldrig att få gifta dig med min dotter.
(STÖNAR)
Det där förstod jag skulle hända.
Om Maurice inte tänker ge mig sin välsignelse,
så står han i min väg.
Och när vargarna är färdiga med honom,
så har Belle ingen annan att bry sig om än mig.
För att vara lite mer nytänkande i alternativen...
...skulle jag kanske föreslå ett lite mindre
brutalt alternativ?
Kommer du?
Yah!
(VARGAR YLAR PÅ AVSTÅND)
(ODJURET VRÅLAR AV SMÄRTA)
Det gör ont!
Om du var stilla, skulle det inte göra så ont.
Men, om du inte hade rymt, skulle inte något av det här hänt.
Men om du inte skrämt mig, så skulle jag inte rymt!
Men du borde inte varit i i den västra flygeln.
Men du måste lära dig att kontrollera dina humörsvängningar!
(STÖNAR)
Försök vila nu.
Tack, miss.
Vi är evigt tacksamma.
Varför bryr ni er om honom så mycket?
Vi har sett efter honom hela hans liv.
Men ni är förbannade på nåt sätt. Varför?
Ni har ju inte gjort något!
På sätt och vis har du rätt, raring.
Men du förstår, när ers nåd förlorade sin mor
och hans onda far tog den söta, oskyldiga pojken,
uppfostrade honom till att vara som han
gjorde vi inget.
LUMIÈRE: Låt honom sova.
UNGA PRINSEN: ♪ Glädjen var saaann
♪ Lyckans dagar Kom och försvann
♪ Tills jag är en grå gammal man
♪ Ska jag vara med diiiig!
(FIOLSPEL)
♪ Vi ska sjunga igen
♪ Av min sång, min älskade vän
BÅDA: ♪ Lever hoppet kvar i dig än
♪ Att få möta min faaamn
♪ Lyckans dagar försvann
♪ Vad jag saknar den glädje du fann
(GÄSPAR) God natt, mamma.
♪ Ljuset som brann
♪ Och fick mörkret att flyyy
(OPERA) ♪ Häääär får jag stååå
♪ I en dyster dunkelvrå
♪ Den förbannelse vi är fångade i gör att
♪ Vi har fortfarande drömmar Som jag sjunger om inatt
♪ Fast det finns ett Hinder i mitt öde
♪ Finns en förtröstan kvar ändå
♪ Fast jag har lärt mig ganska mycket
♪ Kan jag se, men knappt förstååå!
♪ Lyckan som vaaar
♪ Jag har hört talas om min barndom
GARDEROBE: ♪ Åh, de underbara dagarna hade ett slut
♪ Den som min pappa gjorde tryyygg
♪ Jag känner själv förändringen
GARDEROBE: ♪ Åh, håll mig nära
BELLE: ♪ Blir starkare, men ändå osäker!
ALLA: ♪ Glädjen var sann
♪ Lika stark som kääärleken
♪ Det är hoppets sång
♪ Att lyckan som fanns
♪ Föds på nytt en gåååång! ♪
Vad händer när det sista bladet faller?
Hans nåd blir ett odjur för alltid.
Och vi blir...
- Antikviteter. - Strunt.
Mindre användbara saker.
Skräp.
Vi blir skräp.
Jag vill hjälpa er.
Finns det nåt sätt att bryta förbannelsen?
Tja, det finns ett sätt.
Det ska inte du bekymra dig om, lilla hjärtat.
Detta är vårt problem. Som man bäddar får man ligga.
(MAURICE ANDAS HÖGT)
(HOAR)
Drick.
(SÖRPLAR)
(ANDAS UT)
Tack, Agatha.
BELLE: "Kärlek kan förekomma i varje form och skepnad.
"Kärlek syns inte med blotta ögat,
"men man känner det i sinnena och därför..."
"Och därför är den bevingade Amor målad som blind."
Känner du till Shakespeare?
(STÖNAR)
Jag fick en påkostad utbildning.
Romeo och Julia är min favoritpjäs.
(STÖNAR) Varför är jag inte förvånad?
Ursäkta?
Tja, bara hjärtesorg, och lidande och... (RUSKAR SIG)
Det finns så mycket bättre att läsa.
Som vad?
Kom. Härinne
finns det lite som du kan börja med.
(FLÄMTAR LÅNGSAMT)
Mår du bra?
Det är underbart!
Ja. Jag antar att det är det.
Men om du känner så, är det ditt.
Har du verkligen läst alla dessa böcker?
Va?
(HÅNSKRATTAR) Tja, inte alla.
Några är på Grekiska.
Var det där ett skämt?
Sedan när har du börjat skämta?
Kanske.
(BELLE SKRATTAR)
(SKRIKER UPPHETSAT)
(SKRATTAR)
(SÖRPLAR)
BELLE: "Nu ligger luften kall och blå
"Och famnar varje kvist och strå.
"En frusen äng,
"i frostig bädd Den tycks i glas ha blivit...
"...klädd."
(FÅGLAR SJUNGER PÅ AVSTÅND)
Det känns som att jag allt för första gången.
Fortsätter det?
(SKRATTAR) Um...
"Men mitt i vinters tystnad hörs en viskning
"från allt som sover djupt.
" 'Se var jag är.
" 'Kom och väck mig snart
" 'För än finns jag här.' "
(GNÄGGAR)
(HYSSJAR)
♪ Jag ser nåt sött Och nästan rart
♪ Han som var elak och brutal, så uppenbart
♪ Nu är han snäll, ja absolut
♪ Jag undrar så var han har gömt det där förut
(STÖNAR)
(SKRATTAR)
(FNISSAR)
ODJURET: ♪ Hon såg på mig visst var det så
♪ och fast jag rörde henne stod hon kvar ändå
♪ Jag har nog fel, ja absolut
♪ Men hon har aldrig sett på mig
♪ så där förut
(BÅDA SÖRPLAR)
(FNISSAR)
♪ Haaaan har fått något att hända
♪ Jag har nästan glömt hur han ser uuuut
♪ Haaaan är väl oförändrad
♪ Ändå finns det något Som jag inte sett förut
PLUMETTE: ♪ Vem hade trott?
MRS. POTTS: ♪ Vem hade drömt?
- CLOCKSWORTH: ♪ Vem visste om? - LUMIÈRE: ♪ Jag håller med
♪ Vem hade talat
♪ Om ett par och menat de?
MRS. POTTS: ♪ Men jag tror säkert Vi ska få
ALLA: ♪ Ja, vi ska få Ett svar till slut
♪ Det kanske finns nånting Som inte fanns förut
Javisst, vem vet?
♪ Det kanske finns nånting
♪ Som inte fanns förut
- (PLUMETTE FNISSAR) - CHIP: Vad menar ni?
♪ Det kanske finns nånting Som inte fanns förut ♪
Vad menar ni? Vad finns det?
Det ska jag berätta när du blir äldre.
Okej... Nu är jag äldre!
(FNYSER) Chip...
(SKRATTAR) Du är för härlig!
Vad läser du?
Inget.
Guinevere och Lancelot.
Det är faktiskt
Kung Arthur och det runda bordet.
Riddare och män och svärd och...sånt...
Mmm.
Men...
...det är ändå en kärlekshistoria.
Jaja.
Jag har aldrig tackat dig för att du räddade mitt liv.
Nej, och jag har aldrig tackat dig
för att inte låta mig bli vargfoder.
(SKRATTAR)
(ALLA SKRATTAR GLATT)
BELLE: De vet hur man har roligt.
Ja. Men när jag kommer, dör skratten.
Samma sak för mig.
Byborna säger att jag är en "lustig flicka",
men jag undrar om det menas som en komplimang.
Beklagar.
Din by låter vidrig.
(SUCKAR) Där är nästan lika ensamt som ditt slott.
Vad sägs om att fly härifrån?
Ännu en gåva från trollkvinnan.
En bok som gör att du kan fly fysiskt.
(BLÅSER)
Så underbart!
Det är det lömskaste tricket av alla.
Det var bara ännu en förbannelse.
Världen utanför har ingen plats för en varelse som mig,
men det finns plats för dig.
Tänk på ett ställe som du alltid velat se.
Känn den i din inre blick.
Och känn det i hjärtat.
Vart förde du oss?
Paris.
Åh, jag älskar Paris.
Vad vill du se först?
Notre Dame,
Champs-Élysées...
Inte?
För turistigt?
Det är så mycket mindre än jag trodde.
♪ Min barndomsparis såsom jag minns den
♪ Allt tog sin början för mig här
♪ Tänk här bodde det
♪ En konstnär, och han höll sin fru så kär
♪ Minnet bär jag med mig
♪ Varje steg jag taaar
♪ Min barndomsparis som inte längre
♪ Finns kvar ♪
Vad hände med din mor?
Det var det enda pappa aldrig ville berätta.
Och frågade aldrig.
Åh. En doktorsmask.
Pesten.
(BEBIS GRÅTER)
(OTYDLIGA ROP)
MAN: Ni måste gå, nu.
(OTYDLIGA ROP)
BELLES MAMMA: Skynda dig,
innan det drabbar henne också.
(BEBIS-BELLE GRÅTER)
Jag är ledsen för att jag kallat din pappa för tjuv.
(VISKAR) Nu reser vi hem.
LEFOU: Kallar du detta storm?
Vi är åtminstone inte bundna runt ett träd,
mitt ute i ingenstans
omringad av blodtörstiga vargar.
Du vet, det är inte för sent.
Vi kan ju alltid återvända...
Det är bara...
Varje gång jag blundar,
föreställer jag mig Maurice stå helt ensam.
Och så när jag öppnar dem igen,
så är han...
Maurice!
(ÅSKA MULLRAR)
Gaston,
försökte du döda av Maurice?
(ALLA MUMLAR)
Maurice!
Tack gode Gud!
Jag har under fem långa dagar
- letat efter dig. - Du försökte ta livet av mig.
Du lämnade mig åt vargarna.
GASTON: Vargar?
Det är en sak att du svamlar om dina vildfaror,
men en helt annan att anklaga mig för mordförsök.
JEAN: Maurice,
har du något som helst bevis för det du påstår?
Fråga Agatha. Hon räddade mig.
GASTON: (SKRATTAR) Agatha!
Så du låter en vedervärdig, fattig hagga
stå som vittne för din historia?
Inget illa ment, Agatha.
Monsieur LeFou.
Han var där. Han såg alltihop.
Jag?
Du har rätt.
Låt oss fråga.
LeFou,
min käre kompanjon,
har jag,
din äldsta och mest lojala vän,
försökt döda fadern till den enda kvinna jag någonsin älskat?
Tja, det är en komplicerad fråga med flera svarsalternativ...
(FLÄMTAR)
...men nej.
- Nej, det gjorde han inte. - (FOLK MUMLAR)
Din...
- (STÖNAR) - (FOLK FLÄMTAR)
(MAURICE STÖNAR)
Maurice,
det smärtar mig att säga det här,
men du har blivit en fara både för dig själv och andra.
Inte konstigt att Belle rymde.
Du behöver hjälp.
Ett ställe för dig att bli frisk från din sjukdom.
Allt kommer att bli bra.
Jag lovar.
ODJURET: Tja, jag såg henne i balsalen
så sa jag "Du gör allting att se så vackert ut.
"Så vi borde dansa ikväll."
Jag hade aldrig trott att hon faktiskt skulle tacka ja.
Vad tänkte jag med?
LUMIÈRE: Nej, monsieur. Det är perfekt.
Rosen har bara fyra blad kvar vilket betyder att ikväll
kan du tala om för henne vad du verkligen känner.
Jag känner mig som en dåre.
Hon kommer ju aldrig älska mig!
Tappa inte modet.
(SPOTTAR)
Hon är den utvalda.
ODJURET: Sluta säga det!
(SUCKAR)
Det finns ingen utvald.
Du bryr dig om henne, eller hur?
Nå, då så, uppvakta henne med underbar musik
och romantiska kandelabrar.
Precis, och när rätt ögonblick kommer...
- (FNISSAR) - ODJURET: Men hur vet jag det?
Du kommer att vara supernervös.
LUMIÈRE: Oroa dig inte. Det kommer att gå bra.
MRS. POTTS: Bara du slutar vara så orolig,
och berätta för Belle hur du verkligen känner.
För om inte,
så lovar jag att du kommer få dricka kallt te för resten av ditt liv!
- I mörker. - Täckt av dam.
Mörkt och väldigt, väldigt dammigt. (KLINGAR)
Börjar med håret.
Kvinnor älskar snyggt hår!
Jag tar hand om fingrar och tårna.
CLOCKSWORTH: Chapeau, borsta tänderna. Det behöver dem.
LUMIÈRE: Dopp, dopp.
Klipp, klipp.
Polera naglar.
Spetsa hornen.
PLUMETTE: Stäng ögonen. Poff, Poff.
LUMIÈRE: Och som grädden på tårtan...
Voilà!
Okej, jag kan fixa detta.
(SUCKAR)
Åh! Underbar!
Men något saknas.
Åh, ja.
Den sista detaljen.
MRS. POTTS: ♪ Rörda av en ton
♪ I en melodi
♪ Kan två hjärtan slå
♪ så att båda två känner harmoni?
♪ Som om sagans värld
♪ Blivit verklighet
♪ Främling blivit vän
♪ Vad ska hända sen?
♪ Ingen av de vet
♪ Skönheten är hon
♪ Odjuret är han
♪ Men så mycket mer
♪ Än vad ögat ser
♪ Ser de hos varann'
♪ Rörda av en ton
♪ Förda av en sång
♪ Låter tiden gå
♪ Börjar att förstå
♪ Allt kan ändras om
♪ Ska vi våga tro
♪ På vår' fantasi?
♪ Sagan ger oss svar
♪ Varje väsen har
♪ Skönhet inuti
♪ Sagan ger oss svar
♪ Varje väsen har
♪ Skönhet inuti ♪
(SUCKAR) Jag har inte dansat på flera år.
Jag hade nästan glömt hur det kändes.
(ANDAS UT)
Jag antar att det är naivt,
för en ful varelse som mig att hoppas...
...att någon dag ska ha förtjänat din tillgivenhet.
Det vet jag inte.
Allvarligt?
Skulle du kunna bli lycklig här?
Kan någon vara lycklig utan frihet?
Min pappa lärde mig att dansa.
Jag brukade kliva honom mycket på tårna.
Du måste sakna honom.
Väldigt mycket.
Vill du se honom?
Jag vill se min pappa.
(TYST)
Pappa!
Vad gör de med honom?
Han är i fara!
Då ge dig av till honom.
Vad sa du?
Du måste ge dig av till honom.
Det finns ingen tid att förlora.
(FLÄMTAR LUGNT)
Nej.
Behåll den du.
För då har du alltid en möjlighet att se tillbaka på mig.
Tack.
(ANDAS UT)
Åh...
(SUCKAR)
Så, monsieur, jag har gjort alla mina sysslor
och allt går framåt liksom klockan.
Äkta kärlek vinner dagen!
Jag lät henne gå.
Du vaddå?!
Monsieur, hur kunde du göra så där?
Jag var tvungen.
Varför?
För att han älskar henne.
Så varför är vi inte människor nu?
För hon inte älskar honom. Och nu är det försent.
Men hon kan fortfarande återvända.
Nej.
Jag frigav henne.
Tyvärr så kunde jag inte göra detsamma för er.
Gå nu.
Vår tid har nästan passerat.
- Kom, min kära. - (SUCKAR)
♪ Jag höll mitt öde i min hand
♪ Jag hade allt, jag levde gott
♪ Först nu behöver jag en annan i mitt liv
♪ Först nu har jag förstått
♪ Trots att jag blundar finns hon kvar
♪ På smärtan ser jag inget slut
♪ En tagg som värker i det hjärta hon har nått
♪ Så att jag knappt står ut
♪ Hon ska alltid finnas nära
♪ Även om hon gett sig av
♪ Jag ska jämt bli plågad, lugnad, sårad
♪ rörd, av allt hon gav
♪ Väntar bakom höga murar
♪ Hoppas fast jag knappt förmår
♪ En fåfängd dröm och fantasi
♪ För kärleken blir aldrig våååår
♪ Hon var en gnista i mitt liv
♪ Som brann och slocknade igen
♪ Hon är så långt bort Man kan komma ifrån mig
♪ Men hon är hos mig äään!
♪ Hon ska alltid finnas nära
♪ Vara den jag lever föööör
♪ Hon ska ge mig glädje
♪ Vara del av allt det som jag gör
♪ Väntar bakom höööga murar
♪ Hoppas fast jag knappt förmår
♪ En fåfängd dröm och fantasi
♪ Vår korta stund är nu förbi
♪ Jag är fördömd och hon är fri
♪ Kärleken blir aldrig våååååår!!! ♪
Den här mannen är svag.
Snälla!
Han behöver hjälp,
inte ett dårhus!
(STÖNAR)
Har du någonsin varit i ett dårhus, Maurice?
Du skulle inte överlevt en vecka.
Bara ge mig din dotters hand, så ska jag frige dig.
Aldrig.
För bort honom!
(HÄST GNÄGGAR)
Stopp!
Pappa.
MAURICE: Åh, Belle. Jag trodde att jag hade förlorat dig.
Släpp ut honom! Han är skadad.
Tyvärr kan vi inte göra det, fröken.
Men vi kommer ta god hand om honom.
Min far är inte galen.
Gaston, berätta!
Du vet ju hur lojal jag är emot din familj,
men din pappa har gjort några avskyvärda antydelse.
Det är sant, Belle.
Han har svamlat något om ett odjur
i ett slott!
Jag kom just från slottet och det finns ett odjur!
Du säger ju vad som helst för att frige honom. Vad har du för bevis?
Vill du ha bevis?
Visa mig odjuret!
(ALLA FLÄMTAR)
(ALLA MUMLAR)
Där har ni ert bevis.
Detta är förbannelse!
Vilket odjur!
- Se på hans huggtänder! - (ALLA FLÄMTAR)
Hans klor!
Nej. Var inte rädda.
Han är vänlig och godhjärtad.
(ALLA MUMLAR)
Monstret har förhäxat henne.
Om jag inte visste bättre,
skulle jag säga att hon till och med tycker om honom!
Han är inget monster, Gaston.
Men du är!
Odjuret skulle aldrig skada någon.
Jag har hört talas om mörk magi förut
men jag har aldrig sett det med egna ögon!
Detta är ett hot
- mot vår existens! - (ALLA INSTÄMMER)
Vi kan inte ha henne som springer och varnar odjuret.
Lås in henne också.
- Nej! - TOM: Kom här!
- (STÖNAR) - Håll tyst!
BELLE: Du kommer inte komma undan med detta, Gaston!
- MAURICE: Åh, Belle! - (BYBOR MUMLAR)
Gaston, med all respekt...
Vill du bli nästa?
Sadla min häst.
Håll vakt!
Låt de inte fly.
Odjuret kommer förhäxa oss alla om vi inte stoppar honom.
(ALLA INSTÄMMER)
Vi måste döda odjuret!
ALLA: Döda odjuret!
(ALLA INSTÄMMER)
♪ Om han bara vore död
♪ Han har säkert hittat hit
♪ Han kommer offra våra ungar åt sin glupande aptit
♪ Han kan ödelägga staden
♪ Om vi inte säger nej
♪ Det är dags att gå till handling nu
♪ Ja, dags att följa miiiig!
(ALLA ROPAR)
♪ Genom regn, genom skog Genom skuggorna och mörkret
♪ Finns en mardrömsfärd Med mycket spänning i
♪ Be en bön när vi står Vid det fruktansvärda slottet
♪ För det finns nåt mycket värre inuti
♪ Vilken best Varje tand är en huggtand
♪ Han är stor, av hans klor får man pest
♪ Hör hans vrål, han är vild
♪ Men nu ska vi se till Att han dör!
♪ Som han bör ♪
ALLA: Han ska dö!
♪ Tänd ett bloss, rid med oss
♪ Och se till att du har mod i barm
ALLA: ♪ Gaston får visa vägen dit vi ska
♪ Vi tar strid, det är krig i en tid där vapen gäller
♪ Är det lirare med kraft som vi vill ha
♪ Att ett monster går löst Det är givet
♪ Och hans namn är Gaston Är jag rädd
ALLA: ♪ Mandom mod, morske män Ta ditt svärd, både spänn
♪ För här kommer vi igen! ♪
Visa mig slottet.
Han har åtminstone lärt sig att älska.
Men det hjälper ju inte om hon inte älskar honom tillbaka.
Nej. Detta är första gången jag har haft riktigt hopp att hon gör det.
- (HÄST GNÄGGAR PÅ AVSTÅND) - Hörde du det, mamma?
Är det hon? Kommer hon tillbaka?
LUMIÈRE: Kan det vara så?
PLUMETTE: (FLÄMTAR) Jag sa ju det!
Sacré bleu!
Inkräktare!
MRS. POTTS: Banditer!
Tja, där har vi det.
Så gick det med äkta kärlek.
Bygg upp barrikaderna
och håll fast!
Flytta på dig!
♪ Blod och eld, högt manér Stolt marscherar vi mot striden
♪ Fast vi går den väg där faran sått sitt frö
BYBOR: ♪ Hissa flagg, såg och spel Femtio man är vår armé
♪ Och femtio fransmän har ej fel
♪ Nu ska han dö! ♪
(STÖNAR)
CLOCKSWORTH: Vi behöver hjälp.
- Jag måste varna odjuret. - Varna honom?
Hur lyckades du fly från honom?
Han lät mig gå, pappa.
Han förde mig till dig.
(STAMMAR) Jag förstår inte.
Var fick du...?
Han förde mig dit.
Jag vet vad som hände med mamma.
Då vet du varför jag var tvungen att lämna henne där.
Jag var tvungen att skydda dig.
Jag har alltid försökt skydda min lilla flicka.
Antagligen lite för mycket.
Jag förstår.
(PUSSAR)
Kommer du hjälpa mig nu då?
Det är farligt.
Ja.
Ja, det är det.
Jag ska se om jag kan dyrka upp låset.
Det är ju trots allt
kugghjul och skruvar.
Men jag behöver
något långt och vasst...
Som den.
Perfekt.
(FOLK ROPAR PÅ AVSTÅND)
(FLÅSAR) Åh, ursäkta monsieur.
(STAMMAR) Ursäkta att jag stör.
Hon kommer inte tillbaka.
Nej.
De håller på att slå ner porten!
Det spelar ingen roll längre.
Bara låt de komma.
MÄN: Han ska dö! Han ska dö!
Detta funkar ju inte.
Jag vet vad vi behöver göra.
MÄN: Han ska dö! Han ska dö!
(FOLK STÖNAR)
Är du inte det minsta orolig
att slottet kan vara hemsökt?
Stressa inte upp dig nu, LeFou.
MAN: Var är vi?
Detta stället känns bekant.
Som om jag har varit här förut.
Men hejsan.
Du måste vara den talande tekoppen.
Och du måste vara
hans mormor.
(FLÄMTAR) Mormor?!
- Anfall! - (FLÄMTAR)
Hejsan! (SKRATTAR)
(FOLK SKRIKER)
(MAN STÖNAR)
- (KLINGAR) - (STÖNAR)
Gaston! (SKRIKER)
(STÖNAR)
Gaston...
Hjälp.
Förlåt, gamle vän.
Det är dags att leka hjälte.
Så kan det gå!
(UTANDNING)
Hej.
Åh, uh... Jag tror att den här tillhör dig.
(PHILIPPE GNÄGGAR)
Hon är väldigt envis.
Har du barn?
- (ALLA SKRIKER) - (FLÄMTAR)
PLUMETTE: Ingen som kan skydda dig nu, va?
(PLUMETTE FNISSAR)
CHIP: En, två, tre, fyra...
- fem, sex, sju, åtta... - (STÖNAR)
Bra show, Chip, min pojke.
(SKRATTAR) Utmärkt!
- Infanteriet har kommit. - (SKRIKER)
Så, gå och lär de en läxa.
Ja, det kallas böcker, era tre klantskallar.
Åh! Jag sticker.
(SKRIKER)
(SKRATTAR NERVÖST) Bara en klocka.
(SKRATTAR) Kom här
små gossar.
Jag snurrar detta hållet. Jag stoppar in det.
- Ja, söta små pojkar. Ja! - (SKRIKER)
Underbart.
Gå! Var fria!
Var fria! Var fria!
(ALLA SKRIKER)
(SKRIKER)
Hur föredrar ni ert te?
- Rykande varmt? - (ALLA SKRIKER)
Eller kokhett?
Åh!
Mr. Potts!
(SKRIKER)
Mamma!
Tack!
(BÅDA STÖNAR)
- (BLÅSER) - MRS. POTTS: Ta det!
Snyggt gjort!
Tja, jag brukar vara på Gastons sida...
men vi är i en sån knepig situation nu.
- Du är ändå för bra för honom. - Eller hur?
Ska vi fortsätta?
(MÄN STÖNAR)
MAESTRO CADENZA: (SKRATTAR) Vilken ljuvlig musik.
- Håll er undan. - Få tyst på pianoskrället!
- MAESTRO CADENZA: Va? Uh-åh! - GARDEROBE: Maestro!
Älskling! Äntligen!
Jag kommer min kära.
Nu räcker det!
Den feta tanten ska sjunga.
(VOKALISERAR)
(ALLA SKRIKER)
Bravissima!
(ALLA STÖNAR)
LUMIÈRE: (SKRATTAR) Akta fötterna!
(ALLA SKRIKER)
(LUMIÈRE SKRATTAR)
LUMIÈRE: Nu räcker det! Spring! Spring!
- (VOKALISERAR OCH SKRATTAR) - LUMIÈRE: Bon voyage.
(ALLA SKRIKER)
Ta det lugnt hem.
Och håll er undan!
(ALLA ROPAR)
(MÄN ROPAR OHÖRBART)
Hallå, Odjur.
Det är jag som är Gaston.
Belle skickade mig.
Är du kär i henne?
Trodde du på allvar att hon ville ha dig?
(VRÅLAR)
Belle!
Var är han?
När vi återvänder till byn
ska du gifta dig med mig.
Och det där odjurets huvud
- kommer hänga på vår vägg. - Aldrig!
(STÖNAR)
- (VRÅLAR) - (BELLE FLÄMTAR)
GASTON: Jag kommer efter dig, ditt odjur!
(STÖNAR)
(MORRAR)
- Nej! - Belle?
Belle!
Du kom tillbaka!
- Jag försökte stoppa de! - ODJURET: Stanna där!
Jag kommer.
(VRÅLAR)
(STÖNAR)
(BÅDA STÖNAR)
(VRÅLAR)
Gaston!
- Nej! - (VRÅLAR)
(FLÄMTAR)
Släpp mig inte. (ANDAS SKAKIGT)
Snälla.
Jag gör vad som helst.
Skada mig inte, Odjur.
Jag är inget...
...odjur.
- (MORRAR) - (STÖNAR)
Gå!
Försvinn!
Gör det inte!
Det är för långt!
(MORRAR)
- (PISTOLSKOTT) - (RYTER)
BELLE: Snälla!
Vi måste bort.
(RYTER)
(GNYR)
(SKRIKER)
(ODJURET ANDAS TUNGT)
Du kom tillbaka.
Såklart jag kom tillbaka.
Jag kommer aldrig lämna dig igen.
Jag är rädd att det är min tur att lämna.
Vi är tillsammans nu.
Det kommer ordna sig.
Jag fick åtminstone se dig.
En sista gång.
(ANDAS SKAKIGT)
Nej!
Snälla, nej.
(SNYFTAR) Kom tillbaka.
(KONVERSATIONER PÅ AVSTÅND)
LUMIÈRE: Vi gjorde det, Plumette!
Segern är vår!
- Åh... - Plumette?
Plumette?
Åh, min älskling, Plumette.
Åh, nej.
GARDEROBE: Maestro, du var så modig.
Farväl, min kära.
MAESTRO CADENZA: Amore.
Nej! Lämna mig inte!
(GRÅTER)
(GNYR)
MRS. POTTS: Chip!
Chip!
Har du sett Chip? Han försvann.
(GRÅTER)
Var är min lilla pojke?
- CHIP: Mamma! - Åh, nej!
Mamma!
Lumière,...
(STAMMAR) ...jag kan inte...
...prata.
Det är ok, Clocksworth.
Jag kan inte...
Lumière...
...min vän.
Det har varit en ära att få vara...
...din vän.
Äran är på min sida.
(BELLE SNYFTAR)
Kom tillbaka.
Snälla, lämna mig inte.
Jag älskar dig.
(FLÄMTAR)
(SMÅSKRATTAR)
(MULLER)
(SKÄLLER)
Åh. Maestro!
(FLÄMTAR OCH HOSTAR)
MAESTRO CADENZA: Madame!
Maestro! (SKRATTAR)
(FLÄMTAR) Ååh.
- Lumière! - Ah?
Clocksworth, det var på tiden!
- (SKRATTAR) - Mon ami!
LUMIÈRE: Plumette!
Plumette!
Åh. Mon amour.
Åh.
(PLUMETTE STÖNAR)
- (FLÄMTAR) - Åh. Åh.
BÅDA: Whoooa!
(BÅDA SKRIKER)
Chip! Se på dig!
Du är en lite pojk igen!
Vad var det jag sa, älskling?
Du luktar så gått!
(BÅDA SKRATTAR)
(ALLA PRATAR UPPSPELTA)
MAESTRO CADENZA: Froufrou, finalmente!
Älskling?
Åh! Mr. Potts!
Beatrice! Jag minns ju!
Jag gör det!
CLOTHILDE: Henry?
Henry!
Åh! Kära nån.
Åh!
Jag har varit så ensam.
Låt mig bli en klocka igen.
Lumière, titta!
Åh, min prins!
Hallå, gamle vän.
Åh! Det är så härligt att se dig.
Du har räddat våra liv, mademoiselle.
CHIP: Belle! Det är jag!
Det är Chip!
(OPERA-VERSION) ♪ Skönheten är hon
♪ Odjuret är han
♪ Men så mycket mer Än vad ögat ser
♪ Ser de hos varann!
(SKRATTAR)
MRS. POTTS: (EJ OPERA) ♪ Vinter blir till vår
♪ Ljus och harmoni
♪ Kylans tid har flytt
♪ Livet föds på nytt
♪ Mörkret är förbi
Vad? Vad är det?
Har du nåt emot att skaffa skägg?
- (ODJUR MORRAR) - (BÅDA SKRATTAR)
KÖR: (OPERA) ♪ Ska vi våga tro
♪ På vår' fantasi?
♪ Sagan ger oss svar
♪ Varje väsen har
♪ Skönhet inuti
♪ Sagan ger oss svar
♪ Varje väsen har
♪ Skönhet inutiiii! ♪
(OPERATON)
CÉLINE DION: (SJUNGER) How does a moment last forever?
How can a story never die?
It is love we must hold on to
Never easy but we try
Sometimes our happiness is captured
Somehow a time and place stand still
Love lives on inside our hearts
And always will
Minutes turn to hours
Days to years then gone
But when all else has been forgotten
Still our song lives on
Maybe some moments weren't so perfect
Maybe some memories not so sweet
But we have to know some bad times
Or our lives are incomplete
Then when shadows overtake us
Just when we feel all hope is gone
We'll hear our song and know once more
Our love lives on
Oh, oh
How does a moment last forever?
How does our happiness endure?
Through the darkest of our troubles
Love is beauty, love is pure
Love pays no mind to desolation
It flows like a river through the soul
Protects, proceeds, and perseveres
And makes us whole
Minutes turn to hours
Days to years then gone
But when all else has been forgotten
Still our song lives on
How does a moment last forever
When our song lives on
KVINNA: Ah
Tale as old as time
True as it can be
Barely even friends
Then somebody bends unexpectedly
MAN: Just a little change
Small to say the least
Both a little scared
Neither one prepared
BÅDA: Beauty and the Beast
Ever just the same
Ever a surprise
Ever as before
And ever just as sure
As the sun will rise
MAN: Oh
KVINNA: Hey
Ah
MAN: Ooh
BÅDA: Uh-huh
Ever just the same
And ever a surprise
Ever as before
And ever just as sure
As the sun will rise
Oh, oh, oh
WOMAN: Tale as old as time
Tune as old as song
Oh
BOTH: Bittersweet and strange
Finding you can change
Learning you were wrong
MAN: Certain as the sun
KVINNA: Certain as the sun
MAN: Rising in the east
KVINNA:: Tale as old as time
MAN: Song as old as rhyme
BÅDA: Beauty and the Beast
KVINNA:: Tale as old as time
MAN: Song as old as rhyme
BÅDA: Beauty and the Beast
MAN: (SJUNGER) I was the one who had it all
I was the master of my fate
I never needed anybody in my life
I learned the truth too late
I'll never shake away the pain
I close my eyes but she's still there
I let her steal into my melancholy heart
It's more than I can bear
Now I know she 'll never leave me
Even as she runs away
She will still torment me Calm me, hurt me
Move me, come what may
Wasting in my lonely tower
Waiting by an open door
I'll fool myself she'll walk right in
And be with me for evermore
I rage against the trials of love
I curse the fading of the light
Though she's already flown So far beyond my reach
She's never out of sight
Now I know she'll never leave me
Even as she fades from view
She will still inspire me
Be a part of everything I do
Wasting in my lonely tower
Waiting by an open door
I'll fool myself she 'll walk right in
And as the long, long nights begin
I'll think of all that might have been
Waiting here for evermore